I forrige episode:
- Kan du se? - Du er en av dem.
For én gangs skyld må jeg hindre et på forhånd.
- Vi lovet ikke å blande oss. - Du vet hvor mye jeg ser.
Jeg kan ikke la det skje. Vi må til Arthur.
- Og prisen? - Det tar vi en annen gang.
Nei!
- Du må gå. - Du ser det fremdeles.
- Vi må fortelle det til Dash. - Vi må vite rollen han har.
- Så det er det? - Unnskyld meg?
Er det melkebadet?
Det fotoniske beholdersystemet.
Det kobler dem sammen, så de får et klarere bilde av framtiden.
Jeg forstår. Er det på tide å slippe dem ut nå?
- Har du en plan? - Ikke en jeg vil dele med deg.
Jeg har tatt vare på dem siden du spilte paintball på Langley.
Langley er for CIA. Jeg er fra DIA. Men greit nok.
Hvem av dem er Dash?
- Har de navn? - Selvsagt. Fordi de er mennesker.
De var unger da det begynte.
- Like forskjellige som alle unger. - Greit.
Agatha blir til den hun ser framtiden til.
Som om hun forlater seg selv.
Arthurs sinn er en antenne for navn, fakta og informasjon.
Han var et manipulerende, lite barn.
Men Dash... ser det forferdelige.
Tenk deg å være øyevitne til drap du ikke kan hindre.
Noen er visst blitt glad i dem.
De må forberedes.
Jeg er usikker på om de vil klare seg ute i verden.
Det får vi se, ikke sant?
WASHINGTON D.C. 2065
Kast langt!
Fang den!
Kua sier...
Hei! Skal du spille, eller hva?
Sjakk. Sjakk.
- Sjakk. Sjakk matt. - Jeg har ikke flyttet ennå.
Beklager.
Å nei, nei, nei.
Hei! Går det bra, kompis?
- Går det bra? Trenger du hjelp? - Du glemte gevinsten din!
Det var tre av dem: Dash, Arthur og Agatha.
De ble kalt de framsynte.
De kunne se drap før de skjedde.
I seks år ble de holdt av politiet og utnyttet for å redde liv.
De slapp omsider fri da Framkrimprogrammet ble nedlagt.
De holdt seg i sikkerhet, skjult for omverdenen, fram til nå.
Kjenner du ikke til Sylk Diva? Hun er den neste store greia fra Lagos.
- Sino-afropop. - Jeg holder meg til Beyoncé.
Hvem da, sa du?
- Jeg tuller. Jeg liker gamle låter. - Klassikere. Snikskytter klokka tre.
Gi meg en avlesning, Akeela.
Passer det å snakke om julebonusen min nå?
- Gå, gå! - Løp, løp! Løp!
Linser, gi meg varmesyn.
- Fem til klokka ti og to. - Vi går sammen inn.
- Nei. Du dekker meg. - Vent. Ikke vær dum.
Uno.
Dos.
Tres.
Cuatro.
Cinco.
Du glemte seis.
Akeela. Hva fanken ...?
Ikke skyt administratoren. Jeg styrer bare systemet.
- Var det å dekke meg, Blake? - Var det lagarbeid, Vega?
- Du er ikke makkeren min, men... - Sjefen din, ja. Aldri hørt den før.
Jeg har ryddet opp etter deg i Rutledge-saken.
- Jeg stoppet et terrorangrep. - Og drepte to mistenkte.
Uten kroppskameraet i drift.
- FBI stiller spørsmål. - Som hva da?
Hvordan du klarte det. Alene.
- Flaks. - De visste ikke om trusselen.
- Det var en god jobb. Bare ta æren. - Det har jeg gjort.
Jeg sa at jeg ville fått vite det hvis du hadde fått hjelp av noen.
Så... fikk du det?
Fikk du hjelp?
Du kjenner meg, Will. Jeg jobber alltid best alene.
- Godt skutt. - Takk.
Så Blake lurte på Rutledge-saken. Hvordan jeg tok to mistenkte alene.
- Sa han noe til deg? - Nei. Men det har andre gjort.
Rapporten sier at Rutledge falt tre etasjer da han skulle pågripes.
Det stemmer ikke med bevisene. Han snublet ikke. Han ble dyttet.
Hva sier du til det?
Jeg sa til dem-
- at hvis du sier at noe skjedde, så skjedde det.
- Jeg står i gjeld til deg, Akeela. - Lara?
Er det noe du vil fortelle meg?
Du er ingen nybegynner, men du drepte to.
- Jeg har det bra. - Jeg trodde vi var venner.
Vi er det. Det er derfor jeg ikke kan si noe.
Greit, greit, greit. Sånn.
- Fikk du det? - Ja. Det blir behandlet.
Hjernen får bank hver gang. Jeg må finne på noe bedre.
Du brukte lang tid, betjent.
- Jeg lurte på om du kom. - Ikke ring meg på jobben.
- FBI stiller spørsmål om Rutledge. - Ble du skygget?
- Slapp av. Jeg er forsiktig. - Hva vet de?
Ingenting ennå. Men du må ligge lavt. Får de vite noe, blir jeg fengslet.
Det går verre med ham om du tabber. Slavebinding. Labtester. Viviseksjon.
Men jeg vet det. Klask på lanken av sjefene dine er fælt.
Greit. Vi må begge være forsiktige.
Jeg hacket overvåkningen og slettet opptakene.
- Ingenting beviser at han var der. - Si nå at det var vanskelig.
- Hvis det hjelper deg med å sove. - Angrer du?
- Nei. Jeg er glad for at du ringte. - Da er vi i gang.
- Er det visjonen? - Ja. Et kvinnelig offer.
- Drapsmannen ser ut som en mann. - Det gjør det lettere.
- Hvorfor syns ikke ansiktene? - Det blir sånn iblant.
Jeg får inntrykk. Detaljer. Kan du hjelpe til?
En mørkhåret kvinne. En kamp.
Hun sparker ham. Mister en sko.
Og så skjer det.
Hva var det? Det symbolet der.
Jeg aner ikke. Men det må være et spor.
- Vet vi når drapet skal skje? - Vanskelig å si.
På Framkrim varierte det fra 36 til 48 timer, alt etter overlegget.
Det var med alle tre i melkebadet.
- Vi så det tydeligere sammenkoblet. - Og ...?
Tre dager var maksimalt fra visjon til drap.
Men dette skjer i mørket.
- Det kan være i kveld. - Håndleddet hennes!
- Alpha. - Club Alpha. En bar for enslige.
Jeg går ut. Iblant.
- Der finner morderen offeret. - Men hvordan finner vi dem?
Vi vet bare at hun har brunt hår og snåle sko.
Hadde vi bare hadde en framsynt til. En som får inn navn.
Det trengte ikke bli sånn.
Ikke prøv å snakke med meg nå.
Si til broren min at jeg kommer, Andromeda.
Hvor er den nye vennen din? Trenger du hjelp til å få noe?
- Vi jobber med en ny sak. - Sak?
- Er vi begge snuter nå? - Du har fått din bit av puslespillet.
Vil dere stoppe alle, bør dere ha superheltkostymer.
En kvinne skal dø.
Noen fortjener å dø. Det vet du selv.
Hvordan føltes det å drepe noen?
Du får navnene. Gi meg et.
- Du får bildene. Så du ikke ansiktet? - Ikke denne gangen.
Den eneste makten vi har i denne verdenen, er det vi ser, Dash.
Vi må bruke det.
- Ikke kaste det bort på fremmede. - Jeg vil redde liv.
Ja da. Jeg har allerede gjort det.
I det tiåret vi lå i melkebadet.
Hva fikk vi igjen for det? Køyesenger på en øy i sumpene, uten pensjon.
- Jeg jobber ikke gratis lenger. - Du har alltid tenkt på deg selv.
Jeg har tatt vare på oss mens du har prøvd å bli avslørt.
Når de kommer for å lete etter oss, vil ikke gode gjerninger redde oss.
Vet du hva redningen blir? Overtak.
- Er det et navn? - En saksmappe.
Politiet. Din venn kan skaffe meg en kopi. Og hun får ikke se i den.
For jeg husker ingen navn lenger uten min brors hjelp.
- Skal Vega bryte loven? - Hva gjør hun med deg?
Dette er en gjentjeneste for hjelpen min.
Dra til helvete.
Du kommer tilbake. Det vet jeg uten å kunne se inn i farmtiden!
Sa han hva slags sak det er? Jeg er allerede under observasjon.
Gjør jeg noe, ser de det. Vi må gjøre det alene.
Bra. Vi trenger ikke Arthur.
- Vi begynner med klubben. - Vent.
Du må ta det rolig. Gå til Wally.
- Skal jeg bare vente? - Du er ikke snut.
- Jeg blir med deg. - Det gikk jo så bra sist.
- Jeg stoler ikke på deg i felten. - Jeg reddet livet ditt.
Hvor mange ganger kan jeg takke deg?
Men du drepte også noen, Dash.
Du må bearbeide det.
Jeg vet det. Jeg skal det. Jeg gjør det.
- Hvis du trenger å snakke... - Jeg må gjøre noe.
Gå hjem, Dash. Du hører fra meg.
Jeg har bare sett folk bli drept i et tiår.
Jeg kan ikke gjøre det lenger. Det var derfor jeg fant deg.
Så du kan hjelpe meg med å stoppe dem.
Jeg vil ikke se på lenger, Vega.
Greit.
Du må bytte klær.
Gjenta det igjen.
Jeg sier fra om jeg ser noe fra visjonen.
- Akkurat. Og ikke gjør noe ...? - På egen hånd.
- Bruk den bare i nødsfall. - Hva er det?
- En spystokk. Fra politiet. - Trenger jeg et våpen?
Forhåpentligvis ikke. Pek mot den andre med den farlige enden.
- Og pass føttene. - Hvorfor?
Du er den framsynte.
Mikrobiomanalyse.
Hvorfor bruke tid på småprat når vitenskapen viser sjansene?
Mamma sa at det var bedre før. Folk tekstet og så på bilder.
Det var samhandling. Romantikken er død.
51 prosent. Så snilt.
Vi tar en titt rundt.
- Vil dere ha en drink? - Ja.
Jeg tar ren bourbon. Han kan få en sånn jentedrink.
Nei, jeg tar en øl.
- Ja da. - Er ikke vi i tjeneste?
Jeg, ja. Du er tysteren min. Og vi må passe inn.
- Jeg ser ikke Askepott. - Hvem?
Hun som eier skoen. Sølvskoen? Greit. Å passe inn er ikke din greie.
Jeg går og ser på damedoen.
Er hun vanskelig? Jeg spanderer neste runde.
Hva? Å, nei takk.
- Unnskyld meg. Frøken? - Hva vil du?
- Du har fine sko. - Stikk av.
Hva i helsike ...? Jøss! Skoene mine!
- Hva gjør du? Slipp meg! - Hør her! Han vil binde og drepe deg.
Han er broren min, misfoster!
Lege? Kan jeg få hit en lege?
- Beklager. Jeg trodde det var... - Morderen.
- Ja. - Nei! Se.
Det er symbolet fra visjonen din.
Skriv den på regningen min.
- Vær så god. - Takk.
- Vil du ikke ha noe, Dash? - Nei takk.
- Hvordan kan du være så årvåken? - Jeg har sovet ti år av livet.
Vi fant ut mer om den mulige drapsmannen mens du sov.
- Han heter Tyson Cole. - Tatoveringen symboliserer harmoni.
En manns og kvinnes evige bånd.
- Så passende for en morder. - Og god PR.
PR? Er han kjent?
Til en som skriver bøker i vår tid å være.
"Kjærlighet etter dine regler." En sjekkeekspert?
Sjekkeforsker, faktisk. Doktorgrad fra Harvard.
- Ikke nettskolen engang. - "Avslører forførelsens hemmelighet."
Hvem skriver sånt?
Jeg har skumlest det.
Som forskning.
- Hva er planen i dag? - Den samme.
Vi vet ikke at det er Tyson.
- Vi venter til han finner offeret. - Skal vi bruke henne som agn?
Hva kan vi ellers gjøre uten beviser?
Framkrims fascistdager, da vi kunne pågripe noen på forhånd, er over.
Han må tas på fersken.
- Skal vi bare vente på det? - Og stoppe det.
- Hvordan går det med hestene? - John er like sta.
Mary føllet i forrige uke. Ei hoppe. Jeg kaller henne Samantha.
Hun har blå øyne og hvit man. Er vi ferdige med småpraten nå?
- Du drepte en mann, Dash. - Har Arthur fortalt det?
- Plager det deg ikke? - Han var ond.
- Det er noe annet. - Han ville drepe makkeren min!
Makkeren din? Hører du hva du sier?
- Hun utnytter deg. - Hun redder liv.
Hva med når det passer henne å utnytte deg til noe annet?
Det fins verre ting enn drap, Dash.
- Jeg vil ikke snakke om det mer. - Jeg har arbeid å gjøre.
Jeg småpratet ikke.
Jeg savner hjemmet mitt, Agatha. Jeg savner deg.
Men jeg må være her nå. Jeg må gjøre dette.
Du må gå.
- Så stille du er. - Jeg leser bare.
Det var tungt for meg også. Første gang jeg drepte noen.
Det tar en stund.
Agatha syns at jeg setter oss alle i fare. At du utnytter meg.
Arthur syns du er sexy, men at jeg er en idiot. Naiv.
- Hva syns du? - Regel fire.
- Regel fire? - En perfekt partner fins ikke.
Tillit må man finne hos seg selv.
Det er Tysons oppfatning. Jeg spør deg.
Jeg har vel ikke bestemt meg ennå. Da setter vi i gang.
Den andre er Tysons manager. Marcel Ahern.
Medeier i klubben. Derfor sjekker Tyson her.
Tyson er ikke alene i kveld.
- Jeg kan ikke i kveld. Men vi ses. - Greit.
- Han lar henne gå. - Det er total negging.
Avvisningen får henne til å komme etter deg.
Du bør kaste den boka.
- Han går nå. - Kom.
System, gi meg varmesyn.
Han er alene der inne. Ikke noe mulig offer.
Kanskje han venter på å få seg noe.
- Du vet, når... - Ja, jeg vet hva det er.
Vi får bare vente. Jeg tar den første vakten.
Jeg følte ikke noe. Da jeg drepte Rutledge.
Det er ikke sånn at jeg ikke bearbeider det.
Jeg har sett 700 drap, Vega.
Jeg har sett folk bli stukket ned, skutt, kvalt, brent, forgiftet.
Jeg antok at det å drepe noen ville være-
-den verste følelsen av alle.
Men det som skremmer meg, er at jeg ikke følte noe som helst.
Jeg er bare nummen.
Jeg har vært der, Dash. Ikke som deg, men jeg har vært der.
Man tror at nummenheten forsvinner hvis man hindrer det neste.
- Gjør den det? - Det får vi vel begge to se.
Det var en tid da overlevelse var det viktigste for menneskearten.
Erobring. Sex.
Men det er vel fremdeles viktigst?
- Er det alt folk bryr seg om? - Ville jeg vanket med deg da?
Men vi vil ha mer, ikke sant? Vi vil ha mening.
Kontakt. Vi vil bli reddet.
Jeg ser meg selv for ordentlig når jeg ser inn i en kvinnes øyne.
Feilene mine. Svakhetene.
Men når hun sier ja... blekner de bort.
Da blir jeg forelsket i meg selv.
Hva når hun sier nei?
- Vent her. - Hvor skal du?
Vi har ventet i to kvelder.
- Vi vet jo ikke hvem hun er. - Kanskje det ikke trengs.
Han kan sjekke meg istedenfor.
Bli her.
- Det er nok umulig. - Jeg er enig.
Unnskyld meg. Jeg gikk feil.
- Konferanserommet er der. - Kjenner jeg deg?
- Tyler Call? - Cole. Tyson Cole.
Er du en slags forfatter, eller noe?
- Eller noe. - Tyson. Vi må gå nå.
Det går bra, Marcel. Gi oss et øyeblikk.
- Det var søtt. En negativ innledning. - Jeg lærte det av mesteren.
Du trenger neppe så mye hjelp.
Kanskje jeg skjuler noe?
Det er veldig lokkende, ms...
Bell. Lana Bell.
Hvem sendte deg, ms. Bell?
- Beklager? - Hva er greia denne gangen?
Skal jeg lokkes, så du kan selge strømmerettighetene-
-til sex med Tyson Cole?
Spiller du inn dette, vil advokatene mine ødelegge deg. Forstått?
Bilen står klar, Tyson.
Regel åtte: Gå hvis du føler desperasjon.
- Jeg gleder meg til å ta ham. - Ikke uten et offer.
Det er på tide å gjøre broren din den tjenesten.
Hei, Vega. Der er du.
- Blake. Jeg mener førstebetjent. - Ja.
Jeg har ikke sett noe til deg.
- Jeg har avsluttet litt arbeid. - Vi må snakke.
- Gjelder det FBI... - Nei.
Det gjelder noe annet. Noe stort.
Et nytt program som kommer. Falkøye. Har du hørt om det?
Framsynt politiarbeid. Datamaskinsnuter.
Det kommer snart hit.
- Hit? - Pilotprogrammet.
Dette kan bli noe stort for oss, Lara.
- Jeg vil ha deg med. - Jeg vil så gjerne høre mer om det.
- Jeg kommer til kontoret i morgen. - I morgen? Vega!
Tredje etasje.
- En tjeneste. - "Hei, Akeela. Hvordan går det?"
Hei, hvordan går det? Jeg må ha en gammel mappe.
Dent er virkelig gammel. Fra 30-tallet. Hva gjelder det?
- Ingen spørsmål? - Jeg har sagt det.
Du prøver å beskytte meg. Men jeg uroer meg for min...
- Hva er nå ordet igjen? - Venn.
Jeg vet det. Hjelper du meg med dette, eller vil du ikke?
Hvorfor skulle jeg finne mappen hvis du kan den utenat?
- Hvorfor sier du det? - Moira Arkadin.
Død som 24-åring, nevroinmisbruker.
Legene klarte ikke å redde henne, men reddet livene inni henne.
- Tvillinggutter. Høres det kjent ut? - En trist historie.
- Jeg skulle ikke lese mappen. - Men det blåste du i.
Jeg respekterer det. En snut må kunne tøye reglene.
Var dette en prøve?
Jeg har tatt hånd om broren min fra vi ble skåret ut av mors livmor.
Vi kommer ikke alltid overens, men jeg lar ingen skade ham.
- Er det en trussel? - Det håper jeg ikke.
Jeg vil bli bedre kjent med deg.
Hvis du er ferdig, så er det din tur. Gi meg offerets navn.
Vet du hva jeg allerede vet? Vi skal utrette store ting sammen.
Der er hun.
- Blanca Garcia. - Vi må advare henne.
- At du ser hennes framtidige morder? - Vi kan redde henne.
Hva skjer hvis vi får skremt henne uten å avsløre deg totalt?
Hun lever iallfall.
Tyson får drepe noen andre mens vi ikke er der.
Vi må ta ham på fersken. Med offeret.
Ved å bruke henne som agn. Hva om du tabber deg ut?
- Hva om du ikke stopper det? - Det skal jeg.
Jeg innså ikke at du også er synsk.
Gå, Dash. Gå, vær så snill.
- Blake. - Hei, Vega.
- Hva vil du her? - AR-lenken din er aktiv.
- Jobber du i kveld? - Jeg skal treffe en fyr.
- Sporet du meg opp? - Jeg så at du fant fram en mappe.
En gammel narkotikaoverdose.
En tjeneste for en snut. Han mistenkte drap.
Offeret var niesen hans, Vil du være med?
Du kan jo bli politisjef.
Slutt å surmule fordi jeg er sjefen din.
Vi var makkere i fire år. Nå behandler du meg som en fiende.
Vega.
Greit. La oss snakke om det.
- Du spanderer. - Ja da. Som vanlig.
Enda en lang kveld, Blanca?
- Harlan. - Ja visst. Det er nok på tide å gå.
- Jeg forstår hva du mener. - Beklager. Det var et uhell.
Ja da. Ingen fare.
Det er en tung kveld. Mange femmere og seksere.
- Unnskyld? - På en skala...
- Jeg er kjent med skalaen. - Men du er minst en sjuer.
Negger du meg?
Vil du danse?
Jeg vet at du fortjener jobben like mye som meg.
Eller til og med mer.
Det er et spill, Lara. Jeg kan lære deg det.
- Jaså? - Men ikke hvis du unngår meg.
Unngår deg? Det gjør jeg ikke.
- Er den fyren her? - Jeg har ikke truffet ham ennå.
Vi kan gjøre ham sjalu.
- Plager fyren deg, Blanca? - Kan jeg få betale?
- Skal du gå? - Du er jo ikke interessert.
Hva? Nei da. Jeg vil at du skal gå. Øyeblikkelig.
Følelsen er gjensidig.
Jeg angrer på blindtreffet. Jeg stikker.
- Hva? - Men takk. Du har rett om alt.
Dette er akkurat det jeg snakker om!
- Hva skjedde? - Jeg skremte henne bort. Hun gikk.
Ja. Det gjorde Tyson Cole også.
- Beklager. Det var min feil. - Ingen fare.
Kvelden har vært fæl. Ta denne.
Nei. Vi kan dele.
Godt gjort. Nå har de forsprang. Kom.
Vi gjør det på min måte nå. Bli her.
- Tyson Cole! - Hva er dette?
- Metropolitiet. - Du er jenta fra seminaret.
Hvor er Blanca Garcia? Kvinnen fra Club Alpha.
- Hvor er hun? - Jeg vet ikke!
Hun gikk ut av drosjen. Fant på en unnskyldning.
- Hva gikk galt? - Vi kom for sent.
- Da vi kom fram, var Blanca borte. - Hvorfor slapp han henne?
Tyson er ikke drapsmannen. Vi må ha oversett noe i visjonen.
- Det er tatoveringen. - Og bokomslaget.
- Har morderen boken? - Han og millioner av andre.
Se.
- På blodet? - Nei, speilbildet i det.
Spisepinner.
Bartenderen. Han blander drinker med dem.
- Er han drapsmannen? - Blanca gikk tilbake.
Hallo?
Er det noen her?
Jeg holdt på å stenge.
Hei. Jeg beklager.
- Jeg har nok... - ...glemt håndvesken din?
Jeg fant den.
Du heter Blanca, hva?
Det trengte ikke bli sånn! Du kunne smilt tilbake!
Jeg var hyggelig kveld etter kveld!
Jeg er den rette for deg. Og så går du hjem med sånne som ham?
Nei! Vi gikk ikke hjem.
Jeg liker ikke sånne menn. Jeg liker sånne som deg. Snille menn.
Du heter vel Harold?
Harlan.
Du...
Ikke prøv å snakke med meg nå.
Hjelp! Hjelp!
Vent her.
Blanca Garcia. Er du uskadet?
Han er fremdeles her.
Nattsyn.
- Ikke skyt. Det er bare meg. - Dukk.
- Hvor er Harlan? - Jeg vet ikke.
Hold deg unna.
Jeg ser ikke noe!
- Lyset slo ut nattsynet mitt. - Det trengs ikke.
- Skyt over venstre skulder om 4 sek. - Hva? Dash! Hva skyter jeg på?
- Dash! - Nå!
- Jeg så ham ikke. Jeg bommet. - Det gjorde ikke jeg.
Du visste hvor han skulle være. Kanskje du ikke bør vente i bilen.
- Bra jobbet. - Vega. Takk.
Harlan Elbert. Du har rett til å tie.
Hei.
Vil du fremdeles spille?
Ja vel. Da sender vi dem inn.
<DIV Style= "font-family: Arial;font-size: 12pt; font-weight: bold; font-style: normal; color: ♪FFFFFF; text-align: center;"> Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com